Haloo?
Onko ketään kotona?
Päivää. Hyvää päivää.
Minulla on hieman ongelmia trailerini kanssa. Siitä irtosi pyörä.
- Et taida olla täältä kotoisin. - En, olen tuolta kotoisin.
- Mitä? - Olen Australiasta.
Toiselta puolelta maapalloa. Uudesta Seelannista. Brittiläisen valtakunnan eteläisin kaupunki.
Paikasta, nimeltä Invercargill. Yksi maailman kauneimpia kaupunkeja.
- Nimeni on Burt Munro. - Burt? Olen Ada.
- Mitä? - Ada.
Tässä se on.
Meillä on tässä todellakin ongelma.
Minäpä kerron mitä teemme. Irrotamme akselin tuosta vanhasta Fordista.
- Onneksesi, minulla on hitsausvälineet. - Laitamme uuden renkaan tuota pikaa. - Hyvä.
Se on siinä.
Kun olet -
saanut sen valmiiksi, minulla on sinulle jotain näytettävää.
- Ja mitähän se mahtaa olla? - Älä siitä huoli.
Laita sinä vain se pyörä paikalleen.
- Miksi sinä minut tänne toit? - Haluan näyttää sinulle tämän.
- Minkä? - Tässä näin.
Hautasin mieheni kaksitoista vuotta sitten ensi viikolla.
Minulla on ikävä häntä. Minulla on tosiaankin ikävä häntä.
- "Hän teki parhaansa. " - Niin teki.
Olen aina ajatellut, että mies on kuin ruoho. Kasvaa keväällä voimakkaana ja vihreänä.
Ja sitten hän tulee keski-ikään ja kypsyy.
Syksyllä, kuten ruohokin -
hän himmenee, eikä palaa enää koskaan. Juuri niin kuin ruoho.
Minun mielestäni, kun olet kuollut olet kuollut.
Olen aina ajatellut niin jo lapsesta asti.
- Onko se sinun filosofiasi? - En minä tiedä. Luulen, että -
kun tulee minun ikääni, tällaiset ajatukset vain juolahtavat päähän.
Hyppää! Hyppää!
Sivuttain, pöljä, sivuttain!
Hyvä luoja, mies, etkö sinä ole nähnyt käärmettä aikaisemmin?
- Ei meillä ole käärmeitä Uudessa Seelannissa. - Hyvänen aika, minun pitäisi muuttaa sinne.
- Minne hän on menossa? - Kirotun kalkkarot!
- Onko niitä lisää? Voi luoja. - Johan on.
Olet matkustanut näin kauas vain tullaksesi käärmeen puremaksi ja kuollaksesi Boot Hillillä.
Sepä olisikin jotakin, vai mitä?
- Olisipa jotakin. - Ei hätää, ei hätää.
Voi hyvä jumala!
Missä aiot nukkua tänään?
En tiedä. Ei ole tietoakaan.
En minä tiedä.
Näin outoa unta viimeyönä.
Näin unta kuolleesta kaksoisveljestäni, Erniestä.
Luulin, että hän oli täällä huoneessa katselemassa meitä.
Ehkä se johtui siitä, mitä tapahtui hautausmaalla.
Niin varmaankin. No, miten vain.
Vanhaksi tuleminen ei käy heikkosydämisille, sen kyllä sanon.
Voi luoja. Mitä teit selälleni, Ada?
Minusta on tulossa vanha.
Teehän minulle kuppi teetä. Minun on päästävä jatkamaan matkaani.
Vauhtia nyt, Ada. Et kai ole kuollut nukkuessasi?
- Tee minulle kuppi teetä. - Tule tänne, rakastaja.
Teen sen itse. Kiitos.
Burt, lupaa, että tulet käymään paluumatkallasi.
Minulle niin kelpaisi pieni lemmenhetki.
Niinhän minä lupasin, Ada. Ja niin aion tehdäkin. Vanhassa vara parempi.
- Se mitä emme käytä, sen kadotamme. - Niinhän sitä sanotaan.
- Nähdään. Heippa, kultaseni. - Ja onnea sinulle intiaanisi kanssa.
Sinun pitäisi sanoa "lykkyä pyttyyn".
Nähdään.
Päiviä. Onpa siellä kuuma.
Veikkaan lintujenkin lentävät takaperin täälläpäin pitääkseen tomun poissa silmistään.
- Mitä saisi olla? - Haluaisin kupin teetä, kiitos.
- Kupin teetä? - Niin, paras juoma janoon tällaisella kuumalla ilmalla.
Täällä ei ole nähty kupillista teetä koskaan.
Meillä on Coors:ia, Schlitz:iä tai Milleriä tai Colaa ja viskiä.
No, otan colaa sitten.
- Tiedät kai, että tupakointi ei ole terveellistä? - Niinkö?
Minä henkilökohtaisesti en polta enkä juo. Minun isäni opetti minut tavoille.
Hän oli kuin King James Ensimmäinen, suuri tupakoinnin vastustaja.
Kuulostaa siltä kuin olisit yhden miehen ristiretki, vaari.
Sitä syntyy omistaen vain yhden parin keuhkoja, joten miksi tuhota -
- ne tuolla myrkyllä? - Mistä olet kotoisin? Mikä on kotikaupunkisi?
- Oletko englantilainen? - Voi taivas, en.
En ole engelsmanni. Olen Invercargill:sta Uudesta Seelannista.
- Mistä? - Invercargill. I-N-V-E-R-C-A-R-G-I-L-L.
Kirjoitan sen joskus yhdellä L:llä säästääkseni mustetta.
- Onko teillä tuollaisia otuksia siellä? - Totta kai. Paljon isompia kylläkin.
Kasvatamme niitä isoilla farmeilla -
ja leikkaamme niiltä sarvet ja lähetämme ne Hong Kongiin ja he -
jauhavat ne jauhoksi ja syövät sitä.
Se on varmaankin jokin sukuviettiä kiihottava aine. Antaa miehuudellesi voimaa.
Sinä tarvitsisit hieman sitä, vai mitä, Leroy?
- Tyttöystävä? - Vaimoni.
Voi sentään!
Oletko kunnossa?
Päätitkö jättää Jackielle kuitenkin tippiä?
Kuule, jos et tunne oloasi hyväksi, sinun pitäisi käydä sairaalassa -
- seuraavassa kaupungissa. - Hyvä on.
- Laskekaa ikkuna alas. - Mitä?
- Mikä hätänä? - Olette pysäköineet laittomasti.
- Olette uhkana ohi menevälle liikenteelle. - Olenko?
- Näyttäkää ajokorttinne. - Hyvä on.
Tässä.
- Mistä olette kotoisin? - Uudesta Seelannista.
Pitkän valkoisen pilven maasta. Aotearoa. Kiivilinnun kotimaasta.
- En välitä, vaikka olisitte Marssista, ette voi pysäköidä tähän. - Hyvä on.
Ette voi pysähtyä tämän tien varteen, olette pysäköineet laittomasti.
Hyvä on. Minulla oli pieni sydänkohtaus. Tai no elpymässä sellaisesta ainakin.
- Jospa ensi kerralla pysähtyisitte kunnolliselle levähdyspaikalle. - Hyvä on.
Nimeni on Burt Munro. Olen pahoillani tästä.
- Öljyt ovat kunnossa. Kiitoksia. - Eipä kestä, sir.
- Anteeksi. - Päivää. - Hei.
Voisinkohan saada teiltä kyydin?
Autoni hajosi ja minun olisi päästävä Salt Lake Cityyn.
Olen menossa vain Wendoveriin asti. Siellä minä pysähdyn.
Mutta sekin olisi parempi kuin ei mitään.
- Se on kyllä totta. Hyppää kyytiin. - Kiitoksia.
Olen matkalla tapaamaan tyttöystävääni, joka muutti juuri LA:sta Salt Lakeen.
Olen lomalla Nam:sta.
- Mistä? - Vietnamista.
Mikä sinulla oikein on perässäsi?
Se, nuori mies, on Indian. Moottoripyörä.
- Mitä sinä teet Vietnamissa? - Olen osallisena operaatio Ranch Hand:ssa.
Mikä se on? Maanviljelyä tai jotain?
Ei varsinaisesti. Aloitimme juuri operaation.
Levitämme ilmasta kasvimyrkkyä viidakkoon -
jotta vihollisella, Vietcong:lla ei ole paikkaa johon piiloutua.
Kutsumme ainetta oranssiagentiksi, koska se on säilöttynä isoihin oransseihin tynnyreihin.
Miten se toimii?
Olen nyt kahden kuukauden lomalla ja sitten minun on mentävä takaisin.
Saamme sodan loppumaan 6 kuukaudessa, tai niin meille ainakin koko ajan sanotaan.
Itse asiassa, en malta odottaa pääseväni sinne takaisin.
Niin, muistan suuren sodan 1914.
Olin suunnilleen sinun ikäisesi ja hekin sanoivat meille samaa.
Sota loppuu pian.
20 miljoonaa kuollutta ja neljä vuotta myöhemmin, sota vain jatkui edelleen.
Ei kuitenkaan niin paha, kuin suuri flunssa-epidemia.
Tappoi 21 miljoonaa ihmistä. Ehkä enemmänkin.
Joka päivä kun lähdin töihin, äitini suihkutti formaliinia vaatteisiini -
ja ehkä sen vuoksi en saanut tartuntaa.
Tai ehkä olin vain onnekas. Sitä ei koskaan tiedä.
- Koputa puuta. - Niin.
Elämä on jännä asia, ei koskaan tiedä, mitä tuleman pitää.
Partasutisi on nähnyt parhaat päivänsä.
Joten miksi et ajaisi partaasi moderniin tyyliin.
Burma Shave.
Eikö hän suutele sinua, niin kuin ennen?
Ehkä hän on löytänyt sileämmän posken?
Burma Shave.
Nämä kyltit omistamme -
miehille, jotka eivät ole deittailleet viimeaikoina.
Burma Shave.
Se olemme me. Tai sinä ainakin.
Katsopa tuota. Siinäpä vasta cowboy.
Ajattelin tulla aavikolle kanssasi. Haluan olla mukana, kun näet sen ensimmäisen kerran.
- Sinne on vain muutama maili. - Hyvä on, se kuulostaa hyvältä.
- Näyttää olevan paljon väkeä tulossa seuraamaan kisoja. - Niin, siltä näyttää.
Tässä se nyt on, Burt. Käänny tästä vasemmalle.
Bonneville. En tahdo uskoa tätä.
Olen täällä. Selvisin perille. Pääsin perille.
Koko elämäni olen halunnut tehdä jotain suurta.
Jotain suurempaa, kuin muut.
Tämä se on. Bonneville.
Tämä on se paikka, jossa tapahtuu suuria asioita.
Tiedätkö, Rusty, että tämä on se paikka, jossa ihminen on mennyt nopeammin kuin ikinä?
Juuri täällä, missä me nyt olemme.
Malcolm Campbell teki ennätyksen täällä Bluebirdillään.
Ensimmäinen 300 mailin rajan ylittäjä.
Ja myöhemmin hänen poikansa oli täällä Proteus:llaan.
Hän kolaroi 350 mailin vauhdissa ja selvisi hengissä.
John Cobb oli täällä.
Ensimmäinen, joka rikkoi 400 mailin rajan.
Kaikki suuret yritykset.
George Easton Thunderboltilla ja Mickey Thompson Challengerilla.
Sanon sinulle, Rusty, että tämä on pyhää maata.
Pyhää maata.
Ja minä pääsin tänne.
No niin, Burt. Tuhannet kiitokset.
- Etsin nimeäsi ennätysten kirjoista. - Pidä itsestäsi huolta siellä Vietnamissa.
Sen teen. Aja varovasti.
- Nähdään. - Nähdään.
Voi luoja.
Jeesus.
- Päiviä. - Päivää.
- Tästä tulee hieno päivä. - Niin.
- Tyventä, ei tuulta. - Hyvä päivä ajoille.
- Pohja näyttää hyvältä. - Niin. Kovaa ja kuivaa.
Peilisuoraa. Ei pehmeitä kohtia. Ei niin kuin rannalla.
Täällä voin tehdä ennätyksen.
Tällä viikolla. Sen takia täällä olemme.
Onko tuo sinun?
Se on kaunis.
Se varmaankin menee lujaa.
- Onko tuo sinun? - Kyllä, se on vanha intiaani.
- Olen Burt, Burt Munro. Uudesta Seelannista. - Olet kaukana kotoa.
- Jim Moffatt, San Jose, California. Hauska tavata, Burt. - Samoin, Jim.
Siirrytäänpä lähtöviivalle, -
tämä kisa on alkamassa ja kilpailijat ovat innoissaan...
Tätä autoa ajaa Jim Moffatt, San Josesta, Californiasta.
Muita kuljettajia ovat...
- Vauhtia, pojat, aikaa on 15 minuuttia. - Vauhtia.
No niin, mennään.
- Huomenta. - Hei, Burt Munro.
- Mike. - Hei, Mike.
- Oletko jo ilmoittautunut? - Ei, en vielä.
Sinun täytyy irrottaa tämä runko ennen katsastusta.
- Missä voin ilmoittautua? - Se on tuolla.
- Kiitoksia, kaverit. - Ole hyvä.
Tämä on nähtävä.
Päivää, olen tullut ilmoittautumaan. Munro, Burt Munro.
- Rekisteröintinumero? - Mikä?
Rekisteröintinumero. En löydä sitä listasta.
Ei, vaan se on 35.
Se on maalattuna moottoripyöräni kylkeen tuolla noin. Se on onnen numeroni.
Oletko rekisteröinyt sitä?
Sitä varten olen tullut tänne.
Nuo kaksi kaveria lähettivät minut tänne. Mike ja joku toinen.
Rekisteröintiaika päättyi viimekuussa.
Jos et ole rekisteröinyt, olen pahoillani, mutta et voi ajaa.
En voi ajaa?
Miten olisin voinut tietää, että pitää rekisteröidä etukäteen?
Olen tullut melkoisen matkan ajaakseni. En aio lähteä, ennen kuin teen juuri sen.
- Olen tullut Uudesta Seelannista asti. Se on pitkä matka. - Herra, emme laadi sääntöjä.
Tällaista tapahtumaa ei kasata päivässä. Säännöt ovat sääntöjä.
Ilmoittautuminen päättyi 31. heinäkuuta.
Helvetti, asun Invercargill:ssa. Se on toisella puolella maapalloa.
- Mistä olisin voinut tietää kaikista näistä asioista. - Sir, se ei ole ongelmamme.
Luulin, että voin vain tulla tänne ja mittauttaa pyöräni.
- Ei teidän tarvitse kutsua minua... - Luulitte sitten väärin.
Jim Moffatt!
Se olen minä, Burt Munro. Voitko tulla hetkeksi tänne?
- Tulen kohta takaisin. - Tarvitsen hieman apua.
Hei, Burt. Mitä nyt?
Sanoivat minulle, etten voi ajaa pyörälläni, koska en ole rekisteröinyt etukäteen.
- Etkö ole rekisteröitynyt? - En tiennyt koko asiasta.
Tiedäthän sinä asiat, Jim. Säännöt ovat sääntöjä.
- Sinun olisi pitänyt rekisteröityä kuukausia sitten. - En tiennyt sitä.
Juttelen näiden kavereiden kanssa myöhemmin. Katsotaan, saanko heitä muuttamaan mielensä.
- Sinun vertasi pitäisi pullottaa. - No, enpä nyt tiedä siitä.
Voimme jutella tästä myöhemmin. Ehkä voisitte päästää hänet katsastukseen?
Saadaan se hoidettua pois tieltä. Siltä varalta, että hän pääsee ajamaan.
Se on paljon pyydetty.
Hyvä on.
- Selvä. - Hyvä.
- Hoida homma kotiin. - Kiitoksia paljon.
Säikäytit jo minut.
- Nämä eivät näytä kiihdytysrenkailta. - Mutta sellaiset ne ovat.
Katsokaa näitä halkeamia. Nämä renkaat ovat varmaankin 25 vuotta vanhat.
- Mitä kuvioille on tapahtunut? - Mitä? - Kysyin, että mitä kuvioille on tapahtunut?
Leikkasin ne irti. Se niille on tapahtunut. Leikkasin ne lihaveitsellä.
- Eihän ne muuten olisi kiihdytysrenkaat? - Mistä sinä oikein puhut?
Ne pitää leikata pois tai muuten kiihdytyksessä keskipakoisvoima kuorisi ne irti, vai mitä?
Olen koetäyttänyt ne 65 paunan ilmanpaineella ja ne ovat turvalliset 300 mailiin asti.
Takaan sen. Nämä ovat kiihdytysrenkaat ja minä olen tehnyt ne.
- Sinun on kyllä vaihdettava ne. - Tässä on lehtijouset.
- Voimmeko päästää läpi? - Niitä on nähty viimeksi 1920-luvulla. - Se 42 vuotta vanha.
- Nämä jarrut näyttävät täysin riittämättömiltä. - Tarkoitus onkin mennä eteenpäin, eikä pysähtyä.
Nämä jarrut ovat poistuneet käytöstä jo 40 vuotta sitten.
- Onko tämä portin sarana? - Ei, se on vanhasta keittiön ovesta.
Ja mikäs tämä sitten on?
Se on korkki. Vai eikö se siltä näytä? Se on korkki vanhasta brandy-pullosta.
Kaikki liittyy painoon. Mitä vähemmän painoa, sen nopeampaa pääset.
- Missä jarruvarjosi on? - Mitä? - Missä on jarruvarjosi?
- En ole aikonut käyttää heittoistuinta. - Sinulla täytyy olla jarruvarjo.
- Ei ole varaa sellaiseen. - Jos tämä etuhaarukka pettää, niin meillä on todellisia vaikeuksia.
Ongelmat taitaisivat kyllä olla minulla.
- Missä paloasusi on? - Mitä? - Missä paloasusi on?
Hyvänen aika, en ollut ajatellut kyllä sytyttää itseäni tuleen.
Pidän aina vanhoja puvun housujani tuomaan onnea.
Ne olivat tarpeeksi hyvät naimisiin mennessä, ne ovat hyvät ajamaan tällä vanhalla neitokaisella.
Työnnän housun lahkeet sukkiin näin -
ja se estää niitä sotkeutumasta ketjuihin ja se on sillä siisti.
Sinulla on housut, mutta mitä aiot laittaa yläosaan päälle?
- Mitä? - Sinulla on housut, mutta mitä aiot laittaa yläosaan päälle?
Mustan villapaidan. Uuden Seelannin villaa. Hylkii vettä, on tulenkestävä.
- Ja nahkahattuni. - Nahkahattu?
- Niin, kypäräni. - Olet hullu. Sinun pitää laittaa vähintäänkin nahkatakki.
Jos kaadat pyöräsi suolalle, se on kuin hiekkapaperia ja se raapii pääsi irti.
En mahdu sisään jos on muuta kuin paita päällä. Se on hyvin ahtaaksi tehty.
- Mikä museokalu. - Mitä sinä oikein sanoit? - Että, mikä museokalu.
- Eipäs viisastella. Mikä nimesi on, nuori poika? - McFarlane. Mike McFarlane.
Tunsin erää McFarlandin. Hän myi lypsykoneita Timarussa.
Olet varmaan sukua hänelle, koska hänkin oli täysi mulkku.
Eihän sinulla ole edes alkusammutinta.
Mike McFarlane antoi minulle muinoin lypsykoneen osia, joista sain hammaspyöriä.
- Kuinka vanha sinä olet? - En tiedä. Hän oli jotakin 35, kun tunsin hänet.
- Ei, vaan kuinka vanha sinä olet? - Hänen veljensä omisti sekatavarakaupan Bulls:ssa.
- Se on kaupunki Uudessa Seelannissa. - Sir, teidän pyöränne ei ole turvallinen.
Olen tehnyt tätä 43 vuotta ja olen vieläkin elossa.
Ajat ovat muuttuneet. Lennämme nykyisin lentokoneilla, emmekä kulje hevosilla.
- Hevosvoimia? - Hevosilla.
- Hevosilla. Selvä. - Olette liian vanha.
Paskat. Näytän ehkä vanhalta, mutta tunnen itseni 18 vuotiaaksi -
ja aion näyttää teille nuorisolle, kuinka homma hoituu.
- Tarvitsetko apua? - Päivää.
Rollie Free, Marty Dickerson. Olemme pyörä-faneja.
- Burt Munro Kiivien maasta. - Hauska tutustua, Burt.
Pääsit yllättämään minut. Missä sinä asut?
Tuossa on minun lukaalini. Nukun yleensä yöni takapenkillä.
- Vai lukaali, Munro..? - Olemme kuulleet paljon sinusta.
- Kuulostaa siltä, että rahavarantosi ovat vähissä. - Kyllä, niinkin voisi sanoa.
Asumme Western Ridgessä. Mitä jos tulisit käymään? Näytät tarvitsevan suihkua -
ja kaikki muutkin asuvat siellä ja varmaan löytyy tyhjä sänkykin.
- Kiitos paljon. Te jenkit olette loistosakkia. - Minä en mene noin helposti halpaan.
- Hei, Burt. - Päivää.
Etuhaarukka saattaa hajota hetkenä minä hyvänsä.
Jousitus on 1920-luvulta. Renkaat ovat täynnä halkeamia.
Hänellä ei ole sammutinta, eikä jarruvarjoa.
Sanoin, että jos kyse on ajan puutteesta, hän voi käyttää osan minun ajastani.
Ei kyse ole ajasta, vaan pyörästä.
Minusta meidän tulisi antaa hänen ajaa. Hän tuli Uudesta Seelannista asti.
- Oletko edes katsonut hänen pyöräänsä? - Tiedän vain, että se mies on tosissaan.
- Pyörä on vanha kuin dinosaurus. - Me kannamme vastuun päätöksistämme.
Ja jos hän tappaa itsensä, mikä on hyvin todennäköistä.
- Olemme vaikeuksissa. - Kuulostamme ämmä-laumalta, jos minulta kysytään.
Hänen pyöränsä ei läpäissyt katsastusta lähellekään.
- Burt. - Päivää, Jim. Tule sisään.
- Rollie Free sanoi, että löytäisin sinut täältä. - Rollie Free, siinä vasta herrasmies.
Hän järjesti tämän paikan minulle ilmaiseksi.
Mitä sinä teet?
Kenkävaha paikkaa renkaan kolot ja saa ne näyttämään uusilta.
- Halvempaa, kuin ostaa uudet. - En nähnyt tuota.
- No? Voinko ajaa? - Olen pahoillani, Burt.
Ketä he oikein luulevat olevansa?
Helvetti, Jim. En minä yritä ajaa mailia neljässä minuutissa.
Ei minun tarvitse muuta kuin istua satulassa ja vääntää kaasua.
Kyseessähän on oma henkeni, vai kuinka? Etkö voi tehdä mitään?
Kaikki mitä minun tarvitsee tehdä, on päästä sillä 200 mailiin edes kerran.
Kun olen rikkonut 200 mailin rajan, voin häipyä Uuteen Seelantiin ja sillä sipuli.
- Sinua kunnioitetaan täällä. Etkö voisi puhua heille? - Minä yritin jo.
Sinulla on ihan yhtä hyvä mahdollisuus tapattaa itsesi kuin minullakin.
Sinä tiedät sen. Puhu uudestaan heidän kanssaan.
Tiedän, että he kuuntelevat sinua.
- Hyvä on, Burt, minä yritän. Nähdään huomenna. - Selvä.
Olen puolta vanhempi kuin muut heistä.
- Mikä on? - Vain pientä närästystä.
Kaikki haluavat, että me vanhukset kyhjötämme jossain nurkassa ja kuolemme pois.
Mutta Burt Munro ei ole valmis lähtemään.
- Yritän vielä, mutta en lupaa mitään. - Kiitoksia, ystävä. Kiitoksia paljon.
Kuuluisa Challenger One.
Mitä hän tekee?
- Eikö Jim kertonut hänelle? - Niin hän väitti.
- Mitä hän sitten täällä tekee? - Ettekö voisi antaa hänen ajaa?
Hän on liian vanha. Ja hänen pyöränsä on liian vanha.
Hän on matkustanut toiselta puolelta maapalloa ajaakseen pyörällään.
Niin juuri.
- Wendy, mitä jos hän tappaa itsensä? - Entä sitten? Se on hänen henkensä.
Pitäkää silmällä toimitsijoita.
Oletko varma, että haluat tehdä tämän? Minusta tämä ei ole hyvä ajatus.
Äkkiä nyt. Jos aiot tehdä tämän, sinun paras pitää kiirettä.
No niin, mennään. Tässä on kypäräsi.
- Tässä lasisi. Tule, Burt, meidän on mentävä. - Hyvä on.
Laita ne päähän.
Mene, nopeasti nyt.
Mennään. Työntäkää. Työntäkää. Kovaa.
- Ette voi tehdä tuota. - Vauhtia, vauhtia!
Odottakaa!
Mihin oikein olet menossa tuolla?
Seis, seis, seis.
Mitä helvettiä oikein aiot, Burt? Mitä helvettiä sinä oikein teet?
- Kunhan lämmittelin sitä, Bob. - Ei se kyllä oikein siltä näyttänyt.
Jeesus, hän yritti mennä ajamaan tuolla romukasalla.
Siinä on määrätietoisin kaveri, jonka olen eläissäni nähnyt.
Minua vähän säälittää hänen puolestaan.
Matkustanut tänne asti. Emmekö voisi jotenkin sijoittaa häntä jonnekin?
Kuinka iso riski siitä voi olla? Hänen pyöränsä kulkee tuskin 70.
Mitä sanot jos vähän joustaisimme säännöissä tällä kertaa?
Jeesus!
Juttelimme Bobin kanssa ja ajattelimme tehdä niin, että pääset ajamaan koeajon.
- Niinkö? Minkä? - Koeajon.
Kaikki toimitsijat ottavat autonsa ja...
- Vitsailetko? - En vitsaile. Seuraamme sinua -
- ja katsomme oletko kykenevä ajamaan tuolla hirviöllä. - Totta kai pystyn ajamaan.
Huomenaamuna kukonlaulun aikaan, sopiiko?
Kiitoksia, kaverit. Tämäpä on onnenpäiväni.
- Oletko kunnossa? - Olen. - Älä telo itseäsi.
No niin, kaikki kuulolla. Näin tulemme tekemään.
Burt, sinä lähdet liikkeelle -
tasaisen hiljaa. Me kaikki nousemme autoihimme ja lähdemme seuraamaan sinua.
- Katsotaan, osaatko sinä ajaa tätä. - Kyllä minä osaan.
Tuliko kaikille selväksi? Selvä, noustaan autoihin.
Toivotaan, että vanhus ei munaa itseään.
No niin, mennään. Olen valmis. Mennään.
Työntäkää! Nopeammin, pojat.
Hyvä, Burt.
Kuusikymmentä. Kuusikymmentäviisi, seitsemänkymmentä.
- Anna mennä, Burt. - Seitsemänkymmentäviisi.
Siinä hän menee kahdeksaankymmeneen, kahdeksaankymmeneenviiteen.
Yhdeksänkymmentä.
Yhdeksänkymmentäviisi. Katsokaa tuon menoa.
- Hittolainen. - Hän jättää heidät!
Mitä tuo vanhus oikein meinaa? Kukaan ei antanut hänelle lupaa mennä täysillä.
No se kyllä vastasi kysymykseen, että pystyykö hän hallitsemaan sitä.
Me ajamme yhdeksääkymmentäviittä ja hän jätti meidät kuin seisomaan.
- Katsokaa tuota menoa! - Niin sitä pitää, vauhtia, Burt.
Ottakaa kiinni. Pitäkää kiinni siitä.
Pysyykö? Älkää päästäkö irti.
Olipa se fiasko!
- Hei, Burt. Mitenkä meni? - Ei hyvin.
- No, mikä on tuomio? - Jätit meidät kuin seisomaan, kun väänsit kaasua lopussa.
En saanut edes vaihdettua kakkosvaihteelle.
Tulpat rupesivat öljyyntymään, joten jouduin antamaan vähän lisää kaasua.
Taidamme ottaa selvää, että puhutteko totta, Munro.
Yritättekö sanoa, että voin virallisesti osallistua tapahtumaan ja kellottaa pyöräni?
Sitä me tarkoitamme, Burt.
Et koskaan ymmärrä, kuinka paljon se minulle merkitsee, Otto.
25 vuotta olen odottanut tätä päivää. 25 vuotta..
Joskus sääntöjä täytyy vähän taivuttaa. Tänään on yksi niistä päivistä.
- Kiitoksia sydämeni pohjasta. - Kiitoksia sinulle.
- Mitä he sanoivat? - Mitä tapahtui?
- He sanoivat, että voin ajaa. - Se on hienoa!
- Mutta mistä tuo ilme? - En oikein tiedä.
Alan juuri tajuta asian ja minulla on iso ongelma.
Kun saavutan 110 mailin nopeuden, pyörä alkaa heittelehtiä pahasti.
Se kyllä näytti yhtä vakaalta, kuin minun entinen vaimoni.
Minulla on teoria asiasta ja luulen olevani oikeassa.
- Tarvitsen suunnilleen 20 auton akkua. - Kaksikymmentä?
- Onko oikein varastaa näitä akkuja, Burt? - Emme varasta niitä vaan lainaamme.
Varo happoa. Mitä niiden kanssa nyt teemme?
Kysymme joltakin lainaksi maalaajan juottolamppua.
Maalaajan juottolamppua?
Mitä me tällä kaikella metallilla teemme, Burt?
Kun tämä jäähtyy, niin meillä on lyijylevy.
- Mitä sinä lyijylevyllä teet? - Kiinnitän sen pyörän etupäähän.
- Ja se on suunnitelmasi. - Kyllä.
Pitää saada paineen keskipiste painovoiman keskipisteeseen -
ja jos sitä ei tee oikein alkaa pyörä heittelehtimään -
- kun vauhtia on tarpeeksi. - Mitä tarkoitat heittelehtimisellä?
Se alkaa käyttäytymään kuin kala. Se alkaa tehdä näin.
Ja niin tapahtui tänään koeajossa.
Kun paniikissa nostin pääni ylös ja yhtäkkiä pyörä alkoi menemään suoraan, -
tajusin, että ongelma saa ratkaistua, kun nostin pääni tuuleen.
- Minä en tajunnut. - En minäkään.
- Minä näytän teille. Antaisitko minulle tuon? - Mitä sinä oikein teet?
- Ajatelkaa, että tämä sikari on pyöräni runko. - Älä pistele reikiä sikariin.
Nyt jos pidän sitä kiinni keskeltä ja puhallan näin.
Näettekö, kuinka epästabiili? Mutta, jos -
- siirrän tikkua. - Ei taas!
Ja painopistettä tähän ja puhallan sen jälkeen.
Paljon vakaampi. Koska paineen painopiste on painovoiman keskipisteen takana.
- Sitä minä yritän tehdä lyijypainon kanssa. - Olet melko fiksu, Burt.
Nyt minun vain tarvitsee testata teoriani, ennen kuin ajan aavikolla -
ja minä ajattelin, että ylittämällä piirikunnan rajan täältä Utahista Nevadaan, -
missä ei ole nopeusrajoituksia ja ajamalla siellä lyijypaino keulalla.
- Hyvää huomenta. - Huomenta.
- Tiedättekö, kuinka kovaa oikein ajoitte? - Kyllä, jotain -
150, 160 mailia tunnissa.
Se kuulostaa oikealta.
Mitenkähän hän selittää itsensä tästä pois?
Nyt hän onkin todella pulassa, vai mitä?
Mikäs tämän tarina sitten on? Sinulla ei ole kilpiä tässä.
- Se on rekisteröity Uudessa Seelannissa. - Uudessa Seelannissa?
Niin. Sieltä minä olen kotoisin.
Aivan ja sinä väität minulle, -
että tämä vekottimesi on rekisteröity tieliikenteeseen Uudessa Seelannissa?
- Kyllä, Uudessa Seelannissa. - Uudessa Seelannissa, niinpä niin.
Mitä jos kuitenkin ajaisit vähän rauhallisemmin täällä Nevadassa?
Ei se että meillä ei ole nopeusrajoituksia tarkoita, -
- että haluamme ihmisten tappavan itsensä. - Se kuulostaa ihan kohtuulliselta.
- Aivan. Hyvää päivän jatkoa. - Kiitoksia.
Burt, onko kaikki kunnossa?
Joudumme antamaan lyijylevylle espanjalaisen voitelun.
- Espanjalaisen voitelun? - Niin. Heittää se pois.
- Lyijylevy saa lähteä. Kenen tyhmä idea se muuten olikaan? - Sinun.
Minun täytyy vain ajaa sillä sellaisena kuin se nyt on.
- Entä se heittelehtiminen? - Mietin sitä, kun on sen aika.
- On minulla toinenkin ongelma? - Mikäs nyt?
Kun saan hänet liikkeelle -
alkaa pakoputki kuumenemaan valtavasti -
ja toivon, ettei se polta jalkaani.
Ehkä voit vuorata itsesi asbestikankaalla? Sen tulisi hoitaa se ongelma.
- Se on hyvä idea. - Onko vielä muita ongelmia, joista haluaisit kertoa meille?
- Kyllä, sydämeni. - Onko sinulla heikko sydän? - On.
Minulla on sinulle yllätys.
- Mitä? - Sulje silmäsi ja anna minulle kätesi.
- Mitä? - Sulje nyt vain silmäsi. Tule.
- Minkä takia? - Koska minä sanon niin.
- Kävele vain. - Et kai aio tehdä pilkkaa vanhalle miehelle, Wendy?
En minä tekisi sellaista koskaan, Burt En koskaan. En ikinä. Hyvä on.
- No niin, käänny ympäri. - Hyvä on.
- Nyt, ojenna kätesi. Laita se taskuusi. - Hyvä on.
No niin, hyvä. Voit avata silmäsi.
Mitä te oikein tuijotatte?
- Mitä tämä on? - Burt.
Olemme yksimielisesti äänestäneet sinut vuoden urheilijaksi täällä, -
koska ajattelimme, että kukaan ei ole koskaan matkustanut yhtä kaukaa kuin sinä -
osallistuakseen kilpailuun. Normaalisti antaisimme pokaalin tai jotain sellaista, -
mutta sinun tapauksessa ajattelimme, että muutamalla lisädollarilla -
olisi sinulle enemmän käyttöä, joten keräsimme kolehdin.
Herran jumala!
Olen sanaton.
Kiitoksia teille kaikille. Kiitoksia oikein paljon.
Olen pahoillani, en tiedä mitä sanoa.
Tämä kaikki on jokseenkin hämmentävää -
25 vuotta olen unelmoinut tänne tulosta.
Minun pitäisi yrittää maksaa takaisin kunnioituksenne.
Moottoripyöräni alkuperäinen huippunopeus oli 54 mailia tunnissa.
Ja tänään minä yritän hieman parantaa sitä.
Autot ovat lähtöviivalla. Seuraava auto on numero 86.
Kuski on lähtövalmiina istuimessaan työnnettäväksi liikkeelle.
Seuraava kilpailija on Burt Munro kaukaa Invercargillestä, Uudesta Seelannista.
Burt Munron osallistuminen kisaan hyväksyttiin vasta eilen.
- Burt, mistä oikein sait nämä? - Mitä? - Mistä sait nämä?
Revin vanhan lämpöhuovan ja otin asbestikankaan siitä.
Onko sinulla pillerini?
- Oletko kunnossa? - Parasta ottaa yksi.
He ovat melkein valmiita. Tulkaa, kaverit.
Tiedätkö, että etiketissä sanotaan, että: "Aiheuttaa väsymystä. "
- "Älä käytä koneita vaikutuksen alaisena. " - Tiedän sen.
- Ei niitä ainakaan saisi ottaa kahta kerrallaan. - Yksi minulle ja yksi tytölleni.
Nitroglyseriiniä. Pitäisi auttaa menemään nopeammin.
Otahan vähän tästä, kultaseni.
Noin sitä pitää.
- Olemme kohta valmiina. - No niin, nyt mennään.
- Pitäkää kiinni. Ajolasisi. - Mitä? - Ajolasit.
- Laita ajolasit päähäsi. - Laitan, laitan, rauhoitu.
En saa jalkojani sisään asbestikankaan vuoksi.
Odottakaas, kun otan ne pois.
- Jos jalkasi palavat kuumuudesta. - Paskat siitä. Onhan minulla toinenkin.
Hyvä on, Burt. Laitetaanpa nuo lasit.
- Valmista? - Hyvä on, matkaan vain sitten.
- Pidä huoli, että tulet takaisin. - Vauhtia nyt!
Hyvä on, työntäkää! Työntäkää kovempaa!
Jatkakaa työntämistä.
Pidä se suorassa, ystävä.
- Näytä niille, Burt. - Anna mennä, Burt!
- Vauhtia, Burt! - Sinä voit tehdä sen, Burt.
Hänellä ei ole jarruvarjoa, eikä hänellä ole jarruja.
158.647.
- Ensimmäinen maili. 158.647 mailia tunnissa. - Anna mennä, Burt!
- Anna mennä! - Vauhtia, Burt!
- Tee meidät ylpeiksi! - Burt!
- 167.921. - Toinen maili. 167.921 mailia tunnissa.
- Kaasu pohjaan, Burt. Anna mennä! - Vauhtia, Burt.
Kolmas maili. 171.371 mailia tunnissa.
Mene, mene, mene!
Neljäs maili. 172.485 mailia tunnissa.
Anna mennä!
Viides maili. 183.694 mailia tunnissa.
- 193,728. - Kuudes maili. 193.728 mailia tunnissa.
Vauhtia, vauhtia!
- Anna mennä, Burt. Pystyt siihen! - Anna mennä, Burt!
Seitsemäs maili. 194,211 mailia tunnissa.
Vauhtia, Burt!
- Paljonko näyttää? - 201.851.
Kahdeksas maili. 201.851 mailia tunnissa.
Hyvät naiset ja herrat, se on uusi ennätys. 201.851 mailia tunnissa.
Burt, toivottavasti pysähdyt kohta.
- Hän on mennyt takaisin! - Takaisin minne?
Takaisin sille planeetalle, josta on tullutkin, koska ei hän kyllä tältä planeetalta ole.
Poltin todellakin jalkani.
Minä tein sen.
Tom, voitko vastata, minun käteni ovat märät.
Haloo?
Teille on vastapuhelu yhdysvalloista Burt Munrolta. Otatteko puhelun vastaan?
- Äiti, Burt soittaa vastapuhelun. - Soittaa vai? Ota puhelu vastaan!
Äitini sanoi, että maksamme puhelun.
- Voitte puhua, sir. - Haloo, Tom, oletko siellä?
- Olen. - Burt täällä.
Minä tein sen, Tom. Se on maailman nopein intiaani.
Niinkö? Isä, isä!
Isä! Hän teki sen! Burt teki sen! Hän teki uuden ennätyksen.
- Miten menee? - Hei, kaveri.
- Hei, Duncan. - Onneksi olkoon, Burt.
Hei, Frank. Miten voit?
- Tervetuloa kotiin, Burt. - Hei, George.
- Hyvänen aika. Olet pistänyt paikan komeaksi, ystävä. - Sinä teit meidät ylpeiksi.
- Sinä saatoit meidät maailmankartalle. - No niin minä taisin tehdä.
- Mitä sinä nyt aiot? - Minulla on paljon työtä -
jos aion päästä Bonnevilleen ensivuonna.
- Lisää aikaisia herätyksiä? - Niin, lisää aikaisia herätyksiä.
Hei, kultaseni.
- Tervetuloa kotiin. - On hyvä olla kotona.
- Hei, Tom. - Hei, Burt.
Miten voit, poika? Mukava nähdä sinut. Olet tainnut kasvaa, vai mitä?
- Pidin huolta sitruunapuustasi, niin kuin käskit. - Niinkö?
Se kasvaa hyvin, eikö vain? Kyllä, se on oikein kaunis.
- Olen ruokkinut kanat. - Niinkö?
- Ja äiti on keittänyt kaikki munat. - Vai niin.
- Maistuivatko ne hyvälle? - Kyllä.
- Onko sinulla avainta? - Tässä. - Pidin siitä hyvää huolta.
- Tiesin, että pitäisit. - Kuinka kovaa sinä ajoit?
Aika kovaa. Yhdellä kerralla ajoin yli 200 mailia tunnissa.
Mitä tapahtuisi, jos aukaisisit suusi sellaisessa vauhdissa?
No, siinä varmaan housut repeäisi takapuolestasi.
No niin, katsotaanpas.
On mukava olla kotona. Takaisin vajassani.
Burt ei koskaan lopettanut pyöränsä rakentamista.
Hän palasi Bonnevilleen yhdeksän kertaa, tehden lukemattomia nopeusennätyksiä.
Burtin ennätys alle 1000 kuutioisten katettujen moottoripyörien luokassa on edelleen voimassa.